Garuda Upanišad

Atharva Véda

Óm! Ó dévové, kéž nasloucháme příznivému!
Kéž hledíme na příznivé, ó vy hodní uctívání!
Kéž si užíváme délky života udělené dévy, chválíce je neochvějně svým tělem!
Kéž nám požehná slavný Indra!
Kéž nám požehná vševědoucí Slunce!
Kéž nám požehná Garuda, blesk proti zlu!
Kéž nám Brihaspati udělí blaho!
Óm! Nechť je ve mně mír!
Nechť je mír v mém okolí!
Nechť je mír přítomen v silách, které na mně působí!

Óm! Ten (svět) je úplný celek. Tento (svět) je také úplný celek. Jen z úplného celku povstal ten (druhý) úplný celek. I po odstranění úplného celku z (druhého) úplného celku, zůstává přesto úplný celek nezměněný a neporušený.

Óm šánti! Šánti! Šánti!

Budu kázat vědu o Brahmanu. Brahman ji učil Náradu, Nárada Brhatsénu, Brhatséna Indru, Indra Bharadvádžu, Bharadvádža své žáky, kteří si chtěli uchovat život.

(Učil je vědu) která toho dosahuje, která dosahuje dobra, odstraňuje, ničí, překonává a rozpouští jed:

“Jed je zasažen, rozpuštěn, zničen; je zasažen Indrovým hromoklínem, sváhá! Ať pochází od hadů, zmijí, štírů, housenek, mloků, obojživelníků nebo krys”.

“Ať jsi Anantakův posel nebo sám Anantaka!
Ať jsi Vásukiho posel nebo sám Vásuki!
Ať jsi Tákšakův posel nebo sám Tákšaka!
Ať jsi Karkotakův posel nebo sám Karkotaka!
Ať jsi Šankhapulikův posel nebo sám Šankhapulika!
Ať jsi Padmakův posel nebo sám Padmaka!
Ať jsi Mahá Padmakův posel nebo sám Mahá Padmaka!
Ať jsi Elápatrakův posel nebo sám Elápatraka!
Ať jsi Mahailapatrakův posel nebo sám Mahailapatraka!
Ať jsi Kalikův posel nebo sám Kalika!
Ať jsi Kulikův posel nebo sám Kulika!
Ať jsi Kambalášvatarův posel nebo sám Kambalášvatara!”

Po dvanáct let hadi neuštknou toho, kdo naslouchá této velké vědě během noci, kdy je měsíc v novu. Celý život hadi neuštknou toho, kdo ji po recitaci během noci, kdy je měsíc v novu, nosí (jako amulet).

Ten, kdo ji naučí osm bráhmanů, uzdravuje (od následků hadího uštknutí) pouhým dotekem travou, kouskem dřeva, popelem. Ten, kdo ji naučí sto bráhmanů, uzdravuje pouhým pohledem. Ten, kdo ji naučí tisíc bráhmanů, uzdravuje pouhou myšlenkou – uzdravuje pouhou myšlenkou.

Takto promluvil vznešený Brahman – vznešený Brahman. Toto je esence Garuda Upanišady.

Óm! Ten (svět) je úplný celek. Tento (svět) je také úplný celek. Jen z úplného celku povstal ten (druhý) úplný celek. I po odstranění úplného celku z (druhého) úplného celku, zůstává přesto úplný celek nezměněný a neporušený.

Óm šánti! Šánti! Šánti!

Óm! Ó dévové, kéž nasloucháme příznivému!
Kéž hledíme na příznivé, ó vy hodní uctívání!
Kéž si užíváme délky života udělené dévy, chválíce je neochvějně svým tělem!
Kéž nám požehná slavný Indra!
Kéž nám požehná vševědoucí Slunce!
Kéž nám požehná Garuda, blesk proti zlu!
Kéž nám Brihaspati udělí blaho!
Óm! Nechť je ve mně mír!
Nechť je mír v mém okolí!
Nechť je mír přítomen v silách, které na mně působí!

Zde končí Garudopanišad, jak je obsažena v Atharva Védě.